Oversat af UNiTY www.DanishBits.org
- En gang til, min ven. - En gang til.
Lad ham gå.
Jeg skal følge dig hjem.
Lad mig gå. Jeg vil ikke tilbage.
Der kan du hvile i fred. Med din far og hans far.
Kig på ham. Han er allerede langt væk.
- Jeg vil hjem. - Det ved jeg godt.
Nu er han fri.
Hvorfor smiler du?
- Han har fred nu. - Så lad ham gå.
Jeg efterlader dig ikke. Jeg gav dig mit ord.
Og jeg holder mit ord.
Jeg bringer dig tilbage til din mor og dine søstre.
Jeg ikke er alene.
Ikke det?
Nej.
Fortsæt ad din vej, fremmede.
Hvorfor gør I dette?
Han skal betale for det, han har gjort.
- Hvad har han gjort? - Han er en tyv.
Det er ikke sandt, herre.
Du må hjælpe mig. Jeg beder dig.
- Vær stille! - Hvad stjal han?
- Vores kaniner. - Det er løgn.
Og I vil dræbe ham, fordi han stjal kaniner?
Det kommer ikke dig ved, fremmede.
Dette er min vej. Vores linjer er nu forenet.
Du er en modig soldat.
Modig og dum. Du kan næsten ikke stå oprejst, -
- og du tror, at du kan give mig ordrer?
Gå din vej. Jeg siger det ikke igen.
Dræb ham.
Nej, lad være.
Jeg vil dig ikke ondt.
Hvem er du? Jeg har aldrig set dig før.
Jeg har aldrig været her før.
Så var det skæbnen, der fik dig hertil. De havde dræbt mig.
Tusind tak. Du har reddet mig.
- Ved at tage flere liv. - De gav dig intet valg.
Muligvis. Men jeg træffer ikke altid det rigtige valg.
Det har jeg heller ikke. Nu er jeg blot en gammel mand.
- Det er livet, der træffer valget. - Du tager fejl.
Er du sikker på det, fremmede?
Hvem var han?
En gammel ven.
Hvad skete der med ham?
Vi er soldater.
Jeg forstår.
- Er du sulten? - Ja.
Jeg har intet.
Det tror du...
Hvor kommer du fra?
- Fra de sydlige slagmarker. - Slagmarker?
Og hvem vandt?
- Ingen. - Ingen?
Hvad mener du? Nogen har da vundet.
- Der er altid én, der vinder. - Ikke denne gang.
Jeg forstår. Krig er noget underligt noget.
Jeg var engang soldat.
For mange år siden.
Men dengang var der altid en sejrherre.
Tiderne har ændret sig.
"Tiderne har ændret sig." Jeg bryder mig ikke om det.
Hvad?
- Krig. - Hvorfor?
Fordi man dør i krig.
Spørg bare din ven. Krig er lig med død.
Du har fortalt, hvor du kommer fra, -
- men ikke, hvor du skal hen?
- Du spørger meget, gamle mand. - Hvor fører rejsen hen?
- Mod øst. - Mod øst?
Venter nogen på dig?
- Nej. - Ikke det?
Hvorfor rejser du?
For hans skyld.
For hans skyld?
Sig ikke, han har nogen, der venter?
Var din mund, gamle mand.
Tilgiv mig, nogle gange kan jeg ikke styre mig.
Hans blod er stadig på mine hænder.
Jeg vil begrave ham i vor fædres land.
Der vil han få fred.
For altid.
Sov godt, soldat.
Stop!
Jeg sagde: Stop!
Og af hvilken grund, fremmede?
Liget tilhører ikke dig.
Jeg forstår ikke, hvad du mener.
- Liget er mit. - Dit?
Det tror jeg næppe. Det er mit. Og det har det altid været.
- Du tager fejl, gamle kvinde. - Tager fejl?
Siger du, at jeg ikke kan genkende min egen søn?
Han er ikke din søn. Var din mund.
Jeg ved, hvad jeg siger.
Du bør passe på.
Jeg kender hans mor. Du har intet med ham at gøre.
Jeg kender ham godt.
Og jeg kender dig.
Hvad?
Jeg kender dig, soldat. Det har jeg gjort længe.
Din stjerne funkler ikke for evigt. Og din vej er lang.
Du er en heks.
- Beskylder du mig? - Ja, det gør jeg, heks.
Giv mig, hvad du stjal, og jeg vil skåne dig.
Du vil altså fratage en moder hendes eneste søn?
- Du er så vred, soldat. - Jeg er træt.
Du bør hvile dig.
Det gør jeg, når jeg har bragt ham hjem.
- Stædig... - Du skulle bare vide.
Det var dig i skoven. Du fulgte efter mig.
Ja...
Nok nu. Gå din vej, hvis du ønsker at leve.
Vores vej er den samme.
Du hører ikke til på min vej. Det gør ingen.
Du vinder, soldat.
Min søn tager med dig.
Men tag dig i agt.
Der er intet værre end en moders vrede.
- Du er ikke hans mor! - Jo, jeg er så!
Jeg er moder til alle din slags.
I er alle mine.
Jeg vil ikke glemme dig.
Det vil jeg heller ikke.
Jeg har villet spørge i dagevis. Hvor er vi på vej hen?
Du stiller så dumme spørgsmål.
Jeg er træt.
Jeg gider ikke i dag.
Du tager fejl, min ven. Det var ikke et dumt spørgsmål.
Jeg husker ikke mere, hvorfor vi tog af sted.
Jeg er så sulten.
I morgen vil jeg jage.
Husker du...
Da vi var unge...
Du fik altid det største rådyr.
Det husker jeg. Hvor længe er det siden?
To krige.
Og den sidste var en massakre.
En massakre?
Vi kæmper til døden. Vi kender ikke andet.
Sejren må være at vende hjem.
Til velfortjent fred.
Fred...
Jeg tror ikke, mænd som os vil forstå betydningen af fred.
Jeg husker kun lugten -
- fra blod, mudder og snavs.
Du vil snart få fred.
Morgenstjernen vil lede os.
Vi går mod øst.
Se på mig.
Nej!
Tag hætten af.
Vi må sikre os, at hun er i live til processen.
Hvad venter du på? Jeg gør det ikke.
Men lad være at kigge hende i øjnene.
Undersøg området.
Lad kvinden gå, og der vil ikke blive spildt mere blod.
Dette væsen, du kalder en kvinde, er allerede død
Du spilder tiden, og mister din værdighed.
Du kommer til at miste noget mere værdifuldt. Dit liv.
En soldat, der forsvarer en heks, fortjener intet mindre.
Hvis der er noget menneskeligt tilbage i dig.
Jeg udøver ikke heksekunst. Gør hun det, kender jeg forløbet.
Hun har reddet mit liv, og jeg vil tale med hende.
Det burde du kunne forstå.
Du har netop dræbt en af mine bedste mænd.
Og nu vil du have, jeg skal slippe en djævletilbeder fri?
Hvem tror du, at du er? Du taler som en leder, -
- men du er ingenting. Blot en heks' nikkedukke.
Din mand overfaldt mig.
Vi kæmpede retfærdigt, og han døde som soldat.
Du bør ære hans død, og ikke bløde som et fortabt får.
Lad hende gå, så ingen andre behøver dø.
Jeg har mødt mænd som dig.
Veteraner som kæmper uden ære.
Mænd, som vil dømme, uden selv at blive dømt.
Med de værste forbrydelser in mente, gemmer du dig på slagmarkerne.
Jeg har dræbt mange som dig, og i dag er ingen undtagelse.
Men fortæl mig lige, hvor mødte du denne kvinde?
På slagmarken?
Jeg har ret. Dit fjols. Har du aldrig set hendes slags -
- kredse om de døde som ulve, -
- nærmest tiltrukket af de døde.
Du forsvarer en heks, fordi dit sind allerede er hendes.
Men jeg har ondt af dig.
Læg sværdet, så vil jeg skåne dig.
Der, hvor jeg er på vej hen, er der præster.
Som vil bedømme din situation bedre end jeg.
Jeg tilbyder ingen våbenhvile.
Men jeg tilbyder dig en chance for at redde din sjæl.
Bliv der.
Først vil du redde mig, og derefter dræbe mig?
Jeg vil ikke dræbe dig, men vide, hvem og hvad du er?
Første gang vi mødtes, var du næsten død.
Jeg reddede dit liv, som du reddede mit.
Derfor må vi stole på hinanden.
Jeg fjerner sværdet, når du svarer mig.
Da vi mødtes, viste du mig et lig blandt mange andre.
Hvordan vidste du, at jeg ledte efter ham?
- Så du tror, jeg er en heks? - Jeg tror...
Jeg tror, at jeg har gjort meget for dig her.
Og mit sværd er på din hals, så jeg forventer et svar.
Jeg vil give dig alle svarene, du leder efter.
Men først må du lytte.
Det heler snart. Såret er ikke dybt.
Du var heldig, soldat.
Hvor er vi?
Et sikkert sted, hvor du ikke bliver fundet.
Hvordan kom jeg hertil?
Der var en mand hos dig.
Du er her og i sikkerhed. Det er det vigtigste.
Jeg havde et lig med mig. Jeg skal bringe ham hjem.
Du skal ligge ned.
Jeg er ikke helt færdig. Det varer ikke længe.
Hvad gør du ved mig?
I krigere har ingen tillid.
Det gør dig blind.
Du kan ikke skelne blandt de gode og onde længere.
Muligvis... Men jeg forstår nok, -
- til at vide, at en kvinde, der bor i skoven, -
- ikke kan have studeret helbredelse.
Du har ret. Men der er mange kilder til viden.
Man lærer meget i skoven.
Ingen viden overgår overlevelsesinstinktet.
Bor du her alene?
Jeg flygtede, da heksejagten begyndte.
Og jeg vendte aldrig tilbage.
Hvorfor ikke?
Jeg var bange.
Jeg så mine søstre brænde.
De torturerede min mor, og druknede hende.
Jeg havde intet valg.
Var jeg blevet der, havde jeg lidt samme skæbne.
De stoppede aldrig med at lede efter mig.
Jeg tog en chance på slagmarken, og de fandt mig.
Men jeg fandt dig.
Hvordan vidste du, at den mand er vigtigt for mig?
Min mor lærte os mange ting.
Vi sad ofte i skoven i dagevis ved bålet.
Mine søstre og jeg skulle lære at sidde og lytte.
Min mor kaldte det; Nattens stemme.
Når man lært at høre det, forsvinder det aldrig.
Hvorfor svarer du mig ikke?
Du tager fejl. Jeg har allerede givet dig alle svar.
Fortæl om dig selv. Det skylder du mig.
Dette er den anden tjeneste, jeg har gjort dig, soldat.
Jeg forlod også mit hjem.
For mange år siden.
I de sidste ti år af mit liv...
Har jeg kæmpet andres krige.
Ingen lykkelige historier.
Vi har noget til fælles.
Vi begge ved, hvordan det er at forlade hjemmet.
Men jeg har aldrig haft hjemve.
Jeg mistede mine forældre, da jeg var barn.
Slagmarken er blevet mit hjem.
Hvorfor lider du så meget? Dine øjne lyver ikke.
Selv en kriger skal have nogen, som venter på ham.
Venner... Eller en kvinde.
Liget, jeg har med mig, var min bedste ven.
Det ved jeg godt. Og hvem var hun?
De tog hende...
Jeg sagde jo, at du ville hele hurtigt.
Det er umuligt.
Hvad har du gjort ved mig?
- Soldaten havde ret. - Du bør hvile dig.
Du er vel ikke bange for mig, soldat?
Jeg nødt til at gå.
Nej...
Nej! Vent!
Du har ingen respekt, fremmede. Du trækker dit våben i mit hus.
Beklager, men jeg blev overvåget.
Nogen gik ind i dit slot.
Nogen? Her er ikke nogen.
Kun os to.
Og mine vagter.
Du må være faret vild.
- Jeg har en lang rejse forude. - Så hvil dig her.
Vi har ikke haft gæster i lang tid.
Før kom de langvejs fra.
For at nyde min gæstfrihed.
Tiderne har ændret sig.
Hvem kommer dog her?
Vær forsigtig med, hvad du siger.
Nok kan du ikke se, men det ligner Djævelens hule.
Lad Djævelen være i fred.
Han spiller ingen rolle i denne historie.
Man vælger sin egen skæbne.
Hans valg afgør hans fremtid.
Gud eller Djævelen...
Har ikke magt til at ændre en mands vilje.
- Det er blasfemi. - Nej, det er fri vilje.
Gem dig ikke bag Herren, for dine egne valg.
Du skal ikke spotte Gud.
Jeg har aldrig bedt om tilgivelse, for mine valg.
Herren eller Djævelen...
Bør ikke bekymre sig over, hvad jeg har valgt.
Jeg er kongen.
Og så vidt jeg husker, betyder det noget.
Hvis dine valg har bragt dig hertil, -
- bør du bede om tilgivelse, før det er for sent.
For sent til hvad, fremmede? Jeg har haft hele livet til -
- at bede Herren om tilgivelse. Og jeg gjorde det ikke.
Jeg valgte dette.
Hvorfor?
Hvorfor jeg vælger magt?
Hvorfor jeg foretrækker rigdom i stedet for fattigdom?
Sådanne spørgsmål stammer kun fra fjolser.
Jeg har hørt nok. Jeg må forlade dig.
Du vil aldrig forlade dette sted igen.
Du bliver, eller du dør.
Det er dit valg.
Jeg går min vej.
Så må du vælge.
Kast terningen.
Du kan se, hvor nemt det er at vælge.
Vi er stoppet igen.
Jeg har brug for at hvile mig.
Det ved jeg godt. Beklager, det er min skyld.
Nej. Det er mine knogler.
De mærker vinteren.
Vi har stadig en lang vej foran os.
Vi er faret vild.
Jeg gik den forkerte vej.
Hvad gør vi nu?
Bare rolig, min ven.
Det er ikke første gang, vi farer vild. Der er stadig håb.
Mærkeligt. Håb er det sidste, jeg husker.
Et øjeblik på slagmarken, troede jeg, at vi klarede det.
Jeg håbede, at sværdet ikke havde ramt for dybt.
Så jeg kunne rejse mig, og kæmpe igen.
Og håbede, jeg ikke ville dø.
Men jeg så blodet og forstod, at jeg aldrig ville kæmpe igen.
Og jeg havde stadig håb. Håbet om, du var i live.
Håbet om at se dig igen. Vores sidste rejse sammen.
Og nu håber jeg næsten, at vi aldrig vil nå vores mål.
Beviserne er uomtvistelige.
De har set det flere gange i skoven.
Sandheden kan ikke længere skjules. Der er for mange vidner.
Og snart vil inkvisitionen vide det.
Jeg gør det ikke.
Det er for meget at forlange, Fader.
Jeg rejser bort med hende.
Hvor ingen vil finde os.
Det er ordene fra en tåbe. Risikerer du dit liv for en heks?
Kald hende ikke det.
Hun er uskyldig. Jeg er sikker.
Hvis du tror, hun er uskyldig, -
- så lad kirken udføre dens undersøgelser.
Jeg kender metoderne.
Det vil jeg ikke kunne leve med.
Jeg har kendt dig siden barnsben. Lyt til mig.
Tænk på konsekvenserne, hvis du rejser med denne kvinde.
Tiderne har ændret sig. Hvis du ikke frygter for dit eget liv -
- så husk på smerten, din familie vil opleve.
Hjælp mig, Fader.
Vær kløgtig, min søn.
Det er meget enkelt.
Lad inkvisitionen udføre afhøringen.
I mellemtiden bør du vende tilbage til fronten -
- og når du vender tilbage, vil du se, det har ordnet sig.
Hør på mig.
Må Gud være med dig.
Du har rejst langt.
Jeg er faret vild.
Dette er den rigtige retning.
Hvorfor er jeg her?
Dette er ikke vejen hjem.
Hvor er dit hjem?
Mod øst.
- Hvad er det for et sted? - En andens hjem.
Jeg forstår ikke...
Det er svært at forstå tiden, som den skrider frem.
Du har rejst langt.
- Længere end du tror. - Har ikke set morgenstjernen i dagevis.
Og nætterne er mørkere.
Hvorfor er du her? Jeg kender dig.
Er du sikker?
Nej.
Et andet sted, en anden tid.
Jeg vil hjem.
- Jeg vil bare have fred. - Fred?
Er fred, hvad du fortjener?
Jeg har ikke gjort noget.
Hvorfor gør du dette mod mig?
Jeg gjorde, hvad der var nødvendigt.
Hvorfor?
Husker du stadig intet?
Hvilket?
Mig.
Du godeste...
Oversat af UNiTY www.DanishBits.org